לפני הכל חייבת להגיד לך, שזה מדהים שילדת עם השק, זה נראה לי פשוט מהמם (לא יודעת למה, מדמיינת לעצמי את הלידה הבאה ככה, עם השק- בלידות הקודמות פקעו לי אותו מלאכותית)
תחזיקי מעמד, זה משתפר כל הזמן, ואת לקראת סוף התקופה הקשה @}
עכשיו מבקרים אתכם חברים?
הזמיני חברים, צאי מהבית עם הילדה, כן כן למרות מזג האוויר, תעטפי טוב ותצאי להתאוורר.
אני זוכרת הקלה משמעותית כשהילדים הגיעו לגילאים של 3-4 חודשים בהנקה- המרווחים גדלים ומרגישים יותר טוב בכללי.
הקלה נוספת הייתה בגיל 6-7 חודשים, שאז מתחילים "לנשנש" מוצקים ויש הפסקות ביניקה.
חשבתי שיהיה לי כיף להניק ולגדל אותה, וזה לא ככה. כל האידיליה הטבעית שלי התנפצה לי בפנים.
נראה לי שזה הדבר הכי קשה בהורות. שיש איזה חלום על "איך הדברים אמורים להיראות"... זה משהו שכולם עוברים ברמה כזו או אחרת.
_יחד עם בכי כל היום,הסתגרות בחדר אפלולי כי אין אור יום- קפוא בחוץ,גם מחוץ לחדר,ולבד.לבד.
איש שעושה הכל,ממש הכל בבית, אבל גם הוא בדכאון אחרי לידה ובורח בכל הזדמנות לסיגריה וקפה אצל השכן.
חברים שלא מבקרים כי צריך לתת ליולדת לנוח,גם לדעתנו._ שוב,
![(()) (())](./images/smilies/hug.gif)
ועוד
![(()) (())](./images/smilies/hug.gif)
אני דווקא לא מבינה את הקטע הזה שלא מארחים אחרי לידה. כלומר- ברור שלא לארח במובן המילולי של להכין כוס קפה ועוגה לאורחים, אבל כן, בהחלט, שיבואו חברים, שמרגישים בנוח להכין את הקפה לעצמם וגם ישטפו כלים אחרי זה...
אחד הדברים הראשונים שהיו לי בראש אחרי הלידה- זה מתי כבר המשפחה שלי תבוא לראות את התינוק ואותי. הם לא רצו לבוא (כדי לא להפריע)- אבל שיכנעתי אותם, הייתי חייבת אותם שם איתי.
ביום הלידה, אחרי הצהריים היו אצלי בערך 20 אנשים (לידה ראשונה בבית חולים)- משפחה שלי ושלו (הורים אחים ואחיות), וגם כמה חברים. זה הרגיש ממש כמו שבט ונתן לי תחושה כל כך טובה.
בלידה השניה כבר לא הייתי צריכה לשכנע, כמה שעות אחרי הלידה (ילדתי לפנות בוקר, בצימר של אילנה ואז הלכנו לישון)- באו 2 אחיות שלי עם הילדים והיה ממש מושלם.
נכון שאשה אחרי לידה צריכה לנוח אבל זה לא אומר להיות בהסגר, להיפך- לבוא, לעזור, לתת כתף ותמיכה...
_עכשיו המתוקה בת 3 חודשים, כבר כיף לי איתה וטוב,לפחות יותר מההתחלה, אבל כל פעם שאני נזכרת בבדידות שאחרי הלידה בא לי לבכות.
חשבתי שיהיה לי כיף להניק ולגדל אותה, וזה לא ככה. כל האידיליה הטבעית שלי התנפצה לי בפנים._
נראה שמה שמציק לך היא החויה של החודש הראשון, והוא עבר... העיבוד שלו חשוב- שבי עם חברה טובה, או אפילו עם איש מקצוע אם יש אפשרות (אם את רוצה לדבר- odeliaido ב- walla.com- אשמח לתמוך בך, ואם את גרה בסביבתי אוכל לבוא לארח לך חברה ולעזור).
אבל חשוב שתפנימי שהתקופה עברה. זה מאחורייך. עכשיו פותחים דף חדש, והעתיד יהיה יפה יותר.
מחדשים קשרים עם חברים (אם התרופפו), יוצאים החוצה, גם במזג אוויר קריר (כמובן לא בסופות וכו' אבל בהפוגות- כן, בהחלט!), עושים
מה שטוב לך. וכמובן הרבה מחשבות חיוביות והיגדים חיוביים.
רק טוב @}@}@}
הבנתי שחזרת לעבוד, בערב? אז זאת כבר התאווררות טובה. אם זה לא מספיק חפשי חלון נוסף לאוורור (שוב- יכול להיות גם יחד עם התינוקת- למשל טיול בחוץ עם מנשא או אפילו עגלה, או תחביב בשעות שהיא ישנה).