דף 7 מתוך 7
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 28 יוני 2010, 16:17
על ידי ציל_צול*
ירח לבן , אני רוצה להציע משהו ותרגישי חופשייה לנפנף את זה אם לא מתאים.
לי זה מרגיש כמו משבר אמון. משהו בילד חש שאת בעצם עם רגל אחת בחוץ ולכן הוא מושך את הנוכחות שלך שתישאר. יכול להיות שעם אבא וסבא הוא מעולם לא הרגיש חוסר ביטחון (שכאשר הם נשארים הם באמת יהיו שם עד שהוא יירדם והוא יכול לסמוך על זה) ולכן אצלם זה קל ופשוט.
אם את מתכוונת להישאר שם עד שהוא יירדם את יכולה פשוט לומר לו משהו כזה: חמוד, אתה יכול ללכת לישון עכשיו. אני אהיה פה עד שתירדם וגם קצת אחרי זה לשמור לך על החלומות. אתה לא צריך לפחד שאני אלך. אני רוצה להיות פה עכשיו.
תנסי כמה פעמים ותראי אם זה עובד עבורכם.
בהצלחה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 28 יוני 2010, 20:07
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
אין לי עצות של ממש, חוץ מזה שאני נזכרת שהגיל הזה אצלנו היה קטסטרופה מבחינת שינה וזמני שינה, כל מיני קטעים של "אני לא עייף" (תיכף קורס מרוב עייפות), לא נרדם בהנקה, או שנרדם ומתעורר ובא אלי לסלון, דברים שהטריפו אותי אז. לא יודעת אם זה היה הגיל, או משהו אחר. אולי הם פשוט מתחילים לקלוט שלהורים יש חיים נפרדים בלעדיהם אחרי שהם הולכים לישון, וקשה להם לשאת את זה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 30 יוני 2010, 10:50
על ידי ירח_לבן*
אם את מתכוונת להישאר שם עד שהוא יירדם את יכולה פשוט לומר לו משהו כזה: חמוד, אתה יכול ללכת לישון עכשיו. אני אהיה פה עד שתירדם וגם קצת אחרי זה לשמור לך על החלומות. אתה לא צריך לפחד שאני אלך. אני רוצה להיות פה עכשיו.
זה מה שאני בעצם עושה בשבועיים האחרונים.
האמת שככל שזה מתקדם, נראה לי שזה פחות קשור לשינה עצמה, כמו שזה חלק מאיזו התמודדות כללית שלו כרגע שמתרחשת בעיקר מולי (טוב, אבא בקושי נמצא בתקופה האחרונה שלא לדבר על סבא/סבתא...).
סתם מקטע קטן מתעלוליו אתמול על מנת לסבר את האוזן:
בזמן האוכל, זורק את רב האוכל על הרצפה, מתמרח בכל גופו בגבינה לבנה וגם מכבד את השולחן ואת הרצפה, מנסה לטפס על שולחן האוכל (בזמן שהאחרים עוד אוכלים), לוקח מטאטא קטן, טובל במים של הכלבה ושוטף את המטבח, מעיף מאיזה מדף שקית עם צנצנות זכוכית שמתנפצות על הרצפה, זורק חלקי צעצועים לכל עבר...
זו כמובן רק דוגמית של, נאמר, רבע שעה? הכל נעשה בחיוך כובש מאוזן לאוזן, צחוק ושמחת חיים.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 30 יוני 2010, 11:00
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
שאני נזכרת שהגיל הזה אצלנו היה קטסטרופה מבחינת שינה וזמני שינה
הנה כאן:
פעוט לא רוצה לישון (2007-07-08T12:37:34)
זה בגיל שנתיים וחצי של מוצקו. ובדיעבד, בהודעה אי שם למטה, אחד הדברים שפתרו את זה היה:
לא נתתי לשנת הצהריים להתארך אל מעבר לשעתיים (הוא יכול לישון גם שעתיים וחצי ויותר).
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 30 יוני 2010, 11:01
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
האמת שככל שזה מתקדם, נראה לי שזה פחות קשור לשינה עצמה, כמו שזה חלק מאיזו התמודדות כללית שלו כרגע שמתרחשת בעיקר מולי
נשמע ככה... ואל תשכחי שאת בהריון.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 יולי 2010, 14:41
על ידי ציל_צול*
האמת שככל שזה מתקדם, נראה לי שזה פחות קשור לשינה עצמה, כמו שזה חלק מאיזו התמודדות כללית שלו כרגע שמתרחשת בעיקר מולי
באמת נראה ככה. וגם אותי זה מחזיר להריון שלך. בהחלט זמן משונה עבור הילדים.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 יולי 2010, 15:58
על ידי גברת_פלפלת*
הגדול שלי באיזשהו שלב נאלץ ללמוד להירדם בלי הנקה (כי זה כבר לא עבד), והנהגנו טקס הרדמה כשאני מחזיקה לו ביד ויושבת לידו. הוא פשוט עוצם עיניים ונרדם - זה יכול לקחת 5 שניות או 5 דקות, תלוי בעייפות שלו, אבל בעיניי זה נקרא שהוא נרדם בכוחות עצמו.
5 דקות?! אצלינו זה יכול לקחת שעה, שעתיים שבהן אני שוכבת איתו במיטה (ישנים ביחד). אחד מאיתנו נשבר ונרדם קודם (בדרך כלל אני). אבא בכלל לא טורח לנסות, והבעיה העיקרית היא שאני מוטרדת מזה שהילד (2.5) נרדם בסביבות אחת עשרה בלילה, ושלי אין חיים.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 יולי 2010, 21:35
על ידי תזמורת_הים*
פלפלת יקרה, זה הזמן להתחיל לבדוק מה קורה בנושא שנת הצהריים
![:) :-)](./images/smilies/happy.gif)
רוב הסיכויים שאתם בשלים להתחיל לותר עליה, לסירוגין, או לקצר אותה משמעותית.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 יולי 2010, 21:37
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
מה שתזמורת אמרה
![:) :-)](./images/smilies/happy.gif)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 יולי 2010, 23:34
על ידי גברת_פלפלת*
תזמורת, אני זוכרת שדיברנו על זה לפני כמעט שנה! אני לא חושבת שהוא מוכן לזה, ביומיים האחרונים הוא לא ישן צהריים והחל משעות אחר הצהריים נעשה עצבני ברמות על, בוכה מכל שטות, עייף ונרגן. אתמול נרדם בשבע וחצי, התעורר בבכי היסטרי אחרי חצי שעה, ולקח לי שעה להרדים אותו.
היום ישן בצהריים אולי חצי שעה (אחרי בוקר מטורף לגמרי, שכבר הייתי בטוחה שישן שעות) ונרדם רק בעשר! אז לא בטוח שהעניין הוא השנ"צ.
הוא פשוט לא רוצה לישון: "אני לא עייף" (נאמר תוך כדי פיהוקים) "אני לא רוצה לישון" (בשבוע שעבר אמר את שני משפטי המפתח האלה מתוך שינה!!).
<חוצמזה, איך בכלל אפשר לעבור יום שלם בלי הפסקת הצהריים הזו? בשבילי, אני מתכוונת- שעה- שעתיים של שקט ומנוחה? איך אני אמורה לוותר על זה?>
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 יולי 2010, 01:08
על ידי סלט_פירות*
ממליצה לקצר אותה משמעותית.
אצלינו זה עוזר בהרדמות בערב, אם היא עייפה. כי אם לא, אנחנו ממש במצב שלך עם ילדה שמסתובבת בין הרגליים עד עשר וחצי - אחת עשרה. (בת שנתיים וקצת).
וכל ערב נראה אחרת. לפעמים תוך חצי שעה אני מניחה במיטה בהצלחה (אני לא מניקה בשכיבה כי אם היא לא מעורסלת היא פשוט משתוללת על המיטה), ולפעמים אחרי שעה+ ולפעמים אני מתייאשת וחוזרת איתה לסלון אחרי שהגדולות כבר נרדמו.
וגם - תזונה. שמתי לב שיש דברים שאני אוכלת או שותה שמפריעים לה להרדם. הפסקתי קפאין (גם שוקולד) ויש שיפור. לא מדהים אבל שיפור.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 יולי 2010, 08:44
על ידי תזמורת_הים*
אני לא חושבת שהוא מוכן לזה, ביומיים האחרונים הוא לא ישן צהריים והחל משעות אחר הצהריים נעשה עצבני ברמות על, בוכה מכל שטות, עייף ונרגן.
ככה בדיוק נראה השלב הראשון של הויתור על שנ"צ
איך אני אמורה לוותר על זה?
אכן, זה החלק הקשה ביותר... אין ברירה יקירתי, זה יגיע במוקדם או במאוחר. מצד שני הוא ילמד לשחק לבד, ותגלי שזה אפשרי לנוח גם עם ילד ער.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 יולי 2010, 10:46
על ידי ירח_לבן*
<חוצמזה, איך בכלל אפשר לעבור יום שלם בלי הפסקת הצהריים הזו? בשבילי, אני מתכוונת- שעה- שעתיים של שקט ומנוחה? איך אני אמורה לוותר על זה?>
זה יגיע במוקדם או במאוחר.
גם לי היה קשה לדמיין את החיים בלי זה, אבל כאמור - זה יקרה ככה או ככה. אז כבר יותר פשוט לקבל את זה.
לגבי העייפות והעצבנות אחה"צ - זה טבעי, המעבר ליום בלי שנ"צ הוא הדרגתי ובהתחלה זה באמת מתבטא בעייפות גדולה בשעה מוקדמת מדי. זה תהליכי.
ובאמת, אם לא לוותר, כדאי מאד לקצר.
סביר להניח שזו לא הבעיה היחידה בהרדמות הלילה, אבל בשלב ראשון, כדאי לדעת שהוא עייף מספיק (ורצוי שאת לא עייפה יותר מדי) כדי להמשיך הלאה ולהבין מה הצרכים שלו, מה עוזר ומה מפריע.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 יולי 2010, 20:04
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
איך אני אמורה לוותר על זה?
מוצאים דרכים אחרות להוריד הילוך מלבד לישון (והאמת שחייבים אותן גם כשלא ישנים צהריים). מארגנים לו חצי שעה מובנית ביום של התרגעות עם ספר, כוס שתייה ליד השולחן, או ר"ל צפייה בטלוויזיה.
ומה לעשות, לא לנצח הם יישנו כל היום (אני עדיין בחלחלה, תפסתי לאחרונה שיום יבוא והגדול יילך לישון מאוד קרוב לשעה שלי... אמנם בעוד 8 שנים אבל בכל זאת).
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 04 יולי 2010, 14:30
על ידי ירח_לבן*
אמנם בעוד 8 שנים אבל בכל זאת
בעוד 8 שנים את תתחנני שבכלל יתייחס אלייך...
![;) ;-)](./images/smilies/blink.gif)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 04 יולי 2010, 16:41
על ידי גברת_פלפלת*
תודה על כל העצות. אנחנו כרגע עם דלקת אוזניים, אז הכל נדחק לצד. בהחלט אנסה את הרעיונות עת יעבור זעם (-:
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 ספטמבר 2010, 17:09
על ידי ציל_צול*
הנה אני מדווחת שוב, אחרי שהסתיימה תקופה די ארוכה של כמה שבועות בהם הכל התהפך לנו.
הקטנה שלי, היום כבר חמישה חודשים וקצת, ממש לא היתה בעניין של שינה במהלך היום או של שינה רציפה בלילה ובטח שלא בעניין של להירדם לבד.
לא יודעת מה עבר עליה אבל עבר עליה משהו. כולה חייכנית וטובת לב ושמחה אבל לישון - לא. וגם לא להירדם לבד כפי שהיה נהוג עד כה.
בחרתי לזרום עם זה אבל לא לגמרי.
כלומר, בכל פעם שראיתי שהיא עייפה ניסיתי להשכיב במיטה כדרכי בקודש בלי יותר מדי עניינים לפני זה (מנשא/הנקה וכו').
זה עבד רק במיעוט המקרים. בחלק ניכר מהמקרים היא הראתה חוסר שביעות רצון והנקתי אותה. היא הרפתה את הגוף. השתדלתי להניח אותה במיטה כשהיא עדיין ערה ולא כשהיא כבר חורפת. ברוב המקרים זה הצליח.
בחלק מהערבים הסתובבתי איתה הרבה זמן במנשא עד שהרגשתי שהגוף שלה רפוי ואז הנחתי במיטה. גם במקרים האלה הנחתי אותה כשהיא בעצם ערה אבל מאוד רפויה.
אחד הדברים שנעלמו גם זה היכולת שלה להתפשפש ולחזור לישון בעצמה בלי צורך בהנקה.
פה כבר היה לי יותר קשה בלילות ובחלק לא מבוטל של הלילות הנקתי אותה כדי להחזיר אותה לשינה.
אחרי בערך שבועיים כאלה נמאס לי כי היה לי ברור שהיא לא רעבה ושאני פשוט ממלאת לה הבטן סתם.
בקיצור, שלחתי את האיש כשהיא התעוררה והוא פשפש אותה והחזיר לישון.
אם לא מצא חן בעיניה הנקתי אותה אבל זה בהחלט הפחית את מספר הבקשות להנקות בלילה.
אחר כך חזרתי לקום אליה ראשונה אבל אחרי הפשפוש ניסיתי להחזיר אותה למיטה ולהפתעתי במקרים רבים היא פשוט הניחה ראש ונרדמה לה.
ופתאום משהו עבר. והיא פשוט חזרה להרגל הקודם. כשהיא עייפה אנחנו מניחים אותה במיטה ובתשעים אחוז מהמקרים היא פשוט מוצצת את האצבעות שלה ונרדמת.
לעתים רחוקות אני מניקה אותה לפני השינה בשביל להרדים. בלילה זה כדי לוודא שהיא שבעה וגם אז היא נכנסת למיטה כשהיא ערה לגמרי.
מוצצת את האצבעות, עוצמת עיניים והולכת לישון.
בלילה, ולפעמים גם במהלך היום, היא מתעוררת לפשפוש ונרדמת בחזרה לבד תוך מציצה של האצבעות.
אחרי כמה שבועות שבהם היא כמעט ולא ישנה במהלך היום חזרו לה שנות היום. גם בבוקר וגם בצהריים.
לא יודעת אם זה קשור לעובדה שהמשכנו לנסות כל פעם להשכיב אותה לישון בדרך הקודמת אבל בסופו של דבר משהו מההרגל הזה נשמר ואפשר היה לחזור אליו כשהמצב נרגע.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 01 ספטמבר 2010, 17:10
על ידי ציל_צול*
ואחרי כל זה אני חושבת שאני אחזור לעדכן רק אם אני אראה שדברים מתחרבשים ולא חוזרים לעצמם.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 נובמבר 2010, 11:26
על ידי שמחת_ציון*
פתאום נזכרתי בדף הזה ששמתי לב שהזערורון (בן חודשים)מאותת מתי הוא עיף
בלי מנשא והנקות מיותרות מניחים אותו לפעמים הוא נרדם לבד לפעמים מוצץ את היד עד שהוא נופל שדוד ולעיתים עם קצת נידנודים (לא בידים שהוא שוכב) הוא נרדם בקלות ובכיף.
אני לא רוצה להזמין את מרפי מקווה שימשיך להיות ילדון נוח.
מחזירה את הדף ל
מה חדש כדי לשמוע מה קורה אצלכם
ציל צול
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 נובמבר 2010, 11:51
על ידי ציל_צול*
הי
שמחת ציון , איזה כיף לך שאת רואה את האיתותים וזה מצליח לכם. מחזיקה לך אצבעות שימשיך ככה.
מה אצלנו? בהקשר של הדף הכל בסדר.
לקטנה אין שום בעיה להירדם לבד. האיתותים ברורים מאוד. הבעיה היא שעם שלושה ילדים לפעמים קשה להיענות לצורך שלה ללכת לישון וזה נמרח קצת.
לפעמים הצורך שלה בהנקה, בעיקר בערבים, מתחבר עם הצורך בשינה.
אני ממשיכה להשתדל להניק ולהניח אותה במיטה כשהיא עוד רואה אותי ולא במצב של שינה עמוקה.
היו לנו כמה ימים שהתחרבשו בגלל יציאת שיניים והיא פשוט ישנה איתנו במיטה איזה שבוע. כלומר, היא ישנה. אני קצת פחות...
ואחרי שזה נגמר חזרנו לשגרה שלנו בקלות שבה היא ישנה במיטה לידנו.
בקיצור, בשבילנו זה עובד.
אם כבר, אז על הדרך, עדכון גם מהגדולים.
לקח לנו חצי שנה לחזור לשגרת ההירדמות העצמאית שלהם.
חצי שנה ישבנו איתם בחדר, לבקשתם, עד שהם נרדמו.
ממש בימים אלו זה נגמר. מקריאים סיפור, מנשקים ומחבקים ואומרים לילה טוב.
הם תמיד מזכירים לנו לבוא לבדוק מה שלומם בלילה לפני שאנחנו הולכים לישון ואנחנו אכן תמיד באים לראות את המלאכיות שלהם ולנשק פעם אחרונה.
אני מרגישה שהנשיקות הליליות האלה קיבלו ערך מיוחד ונוסך ביטחון.
אגב, המעבר היה בגלל שאלה שלנו. הרגשנו שכבר אין בזה כל כך צורך ופשוט שאלנו אותם לפני שהתיישבנו אם זה בסדר שנלך לאכול ארוחת ערב או לישון בעצמנו והם אמרו שכן.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 13 נובמבר 2010, 21:40
על ידי פלוני_אלמונית*
אני ממש נואשת!!!
נשבר לי להיות בחדר עד שהילדה (בת שנתיים וחצי) תירדם.
בצהריים היא בוכה קצת ואז מצליחה להירדם לבד אבל בלילה לא, אני לא מבינה למה?
היום כשהשארתי לה את האור דלוק, חשבתי שהיא תתנהג כמו בצהריים אבל אז היא לגמרי הגזימה.
היא הורידה את הבגדים והטיטול. אולי כאות מחאה אולי כצעקה לעזרה.
אני לא מבינה.
כאשר היא ישנה במיטת תינוק, היא הצליחה להירדם לבד בלי בעיה.
וכאשר העברנו אותה למיטת נוער, שכבתי לידה כמה לילות כדי שהיא לא תפחד ויכול להיות שעשיתי את טעות חיי.
אולי היא התרגלה...
איך יוצאים מההרגל הזה?
ניסיתי בהדרגה כל לילה לשבת קרוב יותר לדלת היציאה מהחדר, אבל כאשר הגעתי ממש לפתח הדלת היא צורחת מהרגע שמניחים אותה במיטה.
ניסיתי גם לקרוא לה סיפור ואז היא נרגעת אבל כשנגמר הסיפור הצרחות מתחילות.
יש מצב של חרדת נטישה בגיל הזה?
מה כדאי לעשות?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 13 נובמבר 2010, 22:17
על ידי שמחת_ציון*
עם בת שנתים וחצי אפשר לדבר ולהסביר בהתחלה אמא יוצאת רק לשרותים/לשתות מים/לשטוף כלים/לאכול ארוחת ערב ומיד חוזרת.
כמובן לא לשכוח לחזור ללטף להרגיע לאחל לילה טוב ולצאת. ברגע שהיא קוראת לך לחזור שוב.
להתחיל מדברים קצרים וכל יום להאריך את השהות בחוץ שהיא תבין שגם אם את לא לידה פיזית יהיה לה את הבטחון שאת שם למענה בכל רגע שתצטרך.
זה מתיש אבל עובר
בהצלחה
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 14 נובמבר 2010, 22:17
על ידי פלוני_אלמונית*
אוף גם היום היה לי קשה
ניסיתי מה שרשמתם כאן להסביר וכו'... אבל זה לא לגמרי עובד.
היא צורחת מהרגע ששמים אותה במיטה גם לאחר ההסברים.
הבאתי לה בובה ואז היא נרגעה ויצאתי בהסכמה שאני תיכף יחזור עם מוצץ לבובה והיה שקט מופתי
אך כשחזרתי שוב צרחות כאשר ניסיתי לצאת שוב להביא בקבוק מים לבובה או כל דבר אחר.
היא פשוט לא הסכימה שאני אצא שוב.
אני מרגישה שאני עושה לה עוול, אולי היא זקוקה לי נפשית?
איך אדע?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 09:03
על ידי ציל_צול*
שלום פלונית. איך תדעי? תרגישי.
המניעים לא חשובים וגם הפחדים מהרגלים לא חשובים.
קשה לדעת למה ילד מתוסכל אבל אי אפשר שלא לראות את התסכול.
המלצתי האישית - לעזוב את כל הניסיונות ופשוט להישאר שם כמה שהיא רוצה, לחבק ולאהוב, באמת אפילו לא להתכוון להיעלם לה.
להיות להיות להיות. באמת באמת באמת.
ומתישהו השמים יתבהרו ותביני משהו שיעזור לך ללכת הלאה.
כל זמן שאת במלחמה את תמיד מפסידה.
וגם הילדה.
במלחמות עם ילדים אין שום ניצחון אף פעם. אולי זה נכון לכל המלחמות באשר הן.
וחשוב מזה - גם אם יהיה לך משהו שנראה כניצחון זה יהיה הפסד מתחת לפני השטח.
אי לכך - להניח את כלי המלחמה (=פרשנות, ניסיונות, שינויים תכופים) ולהכריז על שלום בלא תנאים מקדימים.
נשימה עמוקה, שהייה, ומתישהו זה ישתנה.
בהצלחה מכל הלב.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 11:20
על ידי שמחת_ציון*
_להניח את כלי המלחמה (=פרשנות, ניסיונות, שינויים תכופים) ולהכריז על שלום בלא תנאים מקדימים.
נשימה עמוקה, שהייה, ומתישהו זה ישתנה._
מסכימה לגמרי עם צילצול כנראה שהיא זקוקה לך.
מה שרשמתי עבד אצלנו אבל זה לא מתאים בכל תקופה יש תקופות שהילדים פשוט צריכים אותנו בשעה הזאת גם אם זה לא הכי נוח לנו.
אני מכירה את ההרגשה שדי רוצים כבר לסגור את היום ולעסוק בענייני אבל לפעמים זה לא עובד.
צריך לשחרר את הרצון לשלוט וכמו שצלצול כתבה לעשות שלום איתך ועם הילדה.
שתרגישי משוחרררת בלי לחץ ונואשות השדר יעבור לילדה.
וכמובן סבלנות, דפוסי השינה של ילדים משתנים כל הזמן.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 14:33
על ידי פלוני_אלמונית*
תודה לכן
ציל צול ושמחת ציון על תשובותיכן אבל, כאשר אני נותנת לה מעצמי כמו שתיארתן, אני נעלמת...
כלומר כאשר אני שוכבת לצידה עד שהיא תירדם, אני נרדמת וככה כל הערב שלי נשרף.
ואם אני רק יושבת לידה אני מתפחלצת משיעמום, אני לא יכולה לקרוא כי אין מספיק אור.
איך אני אדע מתי הסוף? ומתי הזמן לשחרר?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 15:02
על ידי ציל_צול*
תסתכלי על זה ככה - או שנשרף לך כל הערב על זה שנרדמת איתה או שנשרף לך הערב על ניהול של מאבק חסר תוחלת.
מה עדיף?
הסוף יגיע פשוט כשהוא יגיע. ואז את תרגישי את זה, שהצורך כבר לא דוחק, ותוכלי ללטף אותה בנחת ומתוך קבלה אמיתית של כל תשובה ותשאלי אותה אם זה בסדר שתלכי להכין לעצמך משהו כי את מאוד רעבה.
ותבטיחי לחזור אחרי זה וגם באמת תחזרי.
אני חושבת שכל העניין בגילאים האלה טמון בהבנה שגם הדברים הכי קשים ומעצבנים משתנים ונגמרים.
זו ילדתך הראשונה?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 15:09
על ידי ציל_צול*
אגב, קראתי שוב את מה שכתבת בהתחלה ואני רוצה להוסיף שני דברים.
1) כאשר זזת כל פעם קצת יותר לכיוון הדלת בעצם שברת את האמון שלה. ברחת ממנה והיא מחתה בתוקף. כשנשבר האמון זה לוקח זמן לשקם. קחי את זה בחשבון ותצפי מראש למשהו שיכול להיות ארוך. לדעתי הדרך היחידה להצליח בדברים כאלה היא באמת להישאר. באמת לרצות להיות שם. ורק כאשר זה אמיתי הילד מרגיש את זה ומשהו בו מתרווח.
2) יכול להיות שכדאי לבדוק את הסיפור של מיטת הנוער ולהפוך אותה, רצוי ביחד, ליותר מזמינה. אפשר לשים מעקה בטיחות רחב כדי שהיא תרגיש מוגנת. אפשר לבנות מעין אוהל על המיטה כך שיהיה לה מן בית כזה לישון בתוכו. אפשר לתחום את החלק שהיא ישנה בו באיזו כרית ארוכה. כל דבר שייבחר גם על ידה ויקטין את המיטה הגדולה ויהפוך אותה למקום מוגן. תזכרי שהיא באה ממיטת סורגים וזה עלול להיות מעבר חד מדי.
כבר אמרנו בהצלחה? בהצלחה רבה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 15:22
על ידי קרוטונית_מהמרק_הגדול*
_כאשר אני שוכבת לצידה עד שהיא תירדם, אני נרדמת וככה כל הערב שלי נשרף.
ואם אני רק יושבת לידה אני מתפחלצת משיעמום_
אם ההרדמה ארוכה מדי (יותר מעשר דקות זה ארוך מדי) אולי היא לא מספיק עייפה? אולי צריך להתחיל לקצר שנת צהריים? זה גיל קלאסי לשלב הזה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 18:26
על ידי פלוני_אלמונית*
כאשר זזת כל פעם קצת יותר לכיוון הדלת בעצם שברת את האמון שלה.
אבל חייבים לעשות זאת בהדרגה, לא?!
אני אבדוק לגבי הפיכת המיטה והחדר לאטרקטיבי יותר, תודה
זו אכן ילדתי הראשונה אך יש לי עוד ילד בן שנה וחודשיים והוא כבר נרדם לבד.
הכי מוזר לי שבצהריים היא נרדמת בכוחות עצמה מבלי צורך בי.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 22:07
על ידי ציל_צול*
_כאשר זזת כל פעם קצת יותר לכיוון הדלת בעצם שברת את האמון שלה.
אבל חייבים לעשות זאת בהדרגה, לא?!_
דעתי האישית - לא. בהדרגה זה ששואלים ומדברים. להחליט לבד שלילד היה מספיק ולעשות מעשה של התרחקות זה לא הדרגתי. אני מנחשת שילד חווה את זה כ"אמא לא רוצה להיות איתי עכשיו".
אצלי הרבה פעמים לא מתחשק לי לשבת על המיטה. זה שובר לי את הגב ולא נוח לי. אז אני מסבירה שאני יושבת על הספה או על כסא כי זה שובר לי את הגב.
אם מבקשים ממני ללטף או משהו כזה אני מלטפת כמה שנעים לי וכשמתחיל לכאוב לי ולהיות לא נוח אני מציינת את זה, מתנצלת שהגוף שלי לא סוחב ועוברת לשבת במקום אחר.
מבחוץ זה נראה כאילו ביצעתי התרחקות הדרגתית. מבפנים אני יודעת שזה באמת לא נוח ולא נעים לי. ואז כאשר אני אומרת את זה גם הילד שלי מבין שזו האמת ומוותר לי.
גם את הדוגמה שלך היתה לי. הייתי נרדמת על המיטה לידו וזה היה מעצבן ממש כי קמתי מזה לגמרי עירנית למרות שהגיע הזמן לישון. הסברתי את זה. אמרתי שאני לא רוצה להירדם שם ולכן אני יושבת במקום שבו לא אירדם.
כאשר את אומרת אמת לגבי המניעים שלך הילד מבין ולרוב גם מקבל. כאשר את מסבנת אותו (כמו בהתרחקות הדרגתית) הוא מתמרד ובצדק.
שוב, זו רק דעתי האישית.
הכי מוזר לי שבצהריים היא נרדמת בכוחות עצמה מבלי צורך בי.
יכולות להיות לזה סיבות שונות ומגוונות. אחת מהן היא שהילדה מבחינה בין שנת יום ושנת לילה והיא מרגישה ששנת היום היא קצרה ולכן אין מדבר בפרידה משמעותית או בפרידה ששוקעים בה לתוך חלומות. יש עוד המון אפשרויות אבל חבל לך לשקוע בהן. כדאי פשוט לשמוח שבזמנים אחרים הבעיה לא עולה ולהתמודד עם המקום שבו היא כן עולה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 22:12
על ידי דניאלה*
הכי מוזר לי שבצהריים היא נרדמת בכוחות עצמה מבלי צורך בי.
אצל שתי הבנות שלי מה שנכון לצהריים אף פעם לא תופס בערב.
הקטנה למשל (כמעט שנתיים) יכולה להירדם בצהריים עם אבא או סבתא
אבל בערב בשום אופן לא, היא אפילו לא מוכנה לנסות.
כנראה החושך והלילה והעייפות מעוררים אצלה איזה צורך באמא דווקא.
אני זוכרת את זה טוב מאוד מעצמי, בילדותי החושך תמיד היה מעורר בי געגוע לאמא, אם היא לא הייתה בסביבה.
העצה שלי דומה לשל
ציל צול - נשמע שנכנסתם למאבק ולמלחמה,
זה לא משרת אף אחד.
אם היא רוצה אותך, נסי לאפשר לה את זה בלי "להיעלם" בעצמך.
חוץ מזה זכרי שהיא זו היא. זה שהקטן נרדם לבד והוא יותר צעיר,
לא אומר שגם היא בהכרח צריכה להיות מסוגלת לזה.
אצלנו גם בגיל יותר מבוגר עוד נזקקו לאמא.
בהצלחה
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 15 נובמבר 2010, 23:53
על ידי פלוני_אלמונית*
תודה לכולן זה באמת מעודד
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 24 ינואר 2011, 23:30
על ידי אני_רק_שאלה*
הי
אני שואלת פה את השאלה ששאלתי ב:
תינוק שנרדם רק במנשא, איכשהו השאלה פתאום נראית לי מתאימה יותר לפה...
יש לי 2 מלאכית, המלאכית הגדולה שלי היא בת 3 ובשנתיים הראשונות היתה נרדמת בהנקה, במנשא, בטיול עגלה (שהגיעה מאוחר יותר כשנגמרה ההנקה) ובנסיעות באוטו.
השאלה החמה היא לגבי המלאכית הקטנה שהיא בת חודשיים וחצי ויש לה שינה מאד קלה במשך היום מהרגע שנולדה. היא יישנה רק עלי במנשא בשעות היום ועד לפני כשבוע לא הסכימה גם בשעות עירות לרדת מהמנשא או מהידיים.
כשאני מניחה אותה בשעות היום במיטה היא מתעוררת תוך 2-3 דקות. בערב היא נרדמת ל-5-8 שעות ברצף.
הגב שלי מאד לא חזק, מה גם שהיא קטנה מדי בשביל המנשאים הטובים (יאמו) שגם איתם אני לא יכולה להסתובב כל הזמן.
קראתי בשקיקה את העמוד ואני לא מוצאת אצלי בלב את השקט בשביל להרדים אותה ובמקום זה מוצאת את עצמי מזגזגת בין כדור, מיטה, עגלה ועוד ועוד ומשגעת את שתינו. אני מוכנה ללוות אותה בדרך שהיא צריכה בשביל להרדם אבל יש לי קושי פיזי לקבל את זה שהדרך הזו הולכת להיות הנקה או מנשא, כרגע היא מאד מנסה להרדם בהנקה אבל מתעוררת תוך כמה דקות מצורך להוציא גרעפס או מתזוזה שלי ואז כבר מאד לא נעים לי להניק אותה שוב כשהציצי התרוקן או לחילופין היא שוב יונקת ובהתעוררות הבאה פולטת המון כי היא ינקה שלא מתוך צורך באוכל. מוצץ מעצבן אותה ואני לא יכולה להכריח אותה, אני בעצמי לא חסידת מוצצים כל כך אבל אם היא היתה נרדמת איתו הייתי זורמת. אני מחפשת מה הדרך שלי לעזור לה להרדם בלי בכי וכשהלב שלי איתה והגוף שלי לא מתוסכל. אני קצת אובדת. יש למישהי עיצות לעבודה עצמית ו/או עיצות הרדמת יום פרקטיות?
היא אגב נולדה בזמן בלידת בית מדהימה אם כי "נורתה החוצה" כפי שאמרה המיילדת, היינו ב-2 טיפולי קרניו סקראל כי חשבתי שאולי זה היה לה מהר מדי, והמטפלת לא מצאה סימני טראומה. ועוד פרט הוא שלא היה לי מספיקחלב בהתחלה ואני לוקחת מינון די גבוה של כדורי חילבה כדי לשמור על רמת החלב, היינו אצל יועצות הנקה, אין איזשהי בעיה מאובחנת, בהתחלה היא לא עלתה יפה במשקל, עכשיו היא בסדר. היא בוכה הרבה מכל שינוי קטנטן ומאד חזק. לי יש איזו תחושה שהיה לה לא פשוט להתחיל פה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 25 ינואר 2011, 08:30
על ידי ציל_צול*
אשה יקרה, אין לי ממש מה לומר על זה ברמת העצות. אני חושבת שהעצה מתחבאה לה בתוכך אבל את מבקשת לך אחרת.
כשפתחתי את הדף חשבתי על כל האמהות שהן במקרה כמוני, שיש להן תינוקות דומים לשלי ושאולי פסלו מהר מדי את האופציה של תינוקות שנרדמים לבד.
אבל נשמע שהפיצית שלך ממש לא בעניין. ואם יש לך תחושה שהיתה לה התחלה לא פשוטה אז אולי החודשים הראשונים הם בדיוק הזמן לעשות משהו בנידון.
להיות רכה רכה רכה, לתת לה את מה שהיא צריכה בהתמסרות גדולה ולראות אחר כך לאן זה מוביל אותך.
אני סומכת מאוד על תחושת בטן של אמהות. היא מאוד קטנה ואת יכולה, בהתמסרות, להפוך את ההתחלה הזו לקלה.
זה פשוט דורש קבלה של פער בין מה שממש היית רוצה למה שיש.
וזו גם דרך טובה להמשך. כמשהו קשה, להרפות אותו לגמרי. במקרים רבים תינוקות שנחווים "קשים" פשוט מתרככים בעצמם כשהם חשים בהתמסרות האמיתית הזו.
זה עבד גם אצלי בכל מיני תקופות.
תני לזה חודש של רכות אמיתית, הרפיית כל מה שרצית וחשבת לתוך מה שיש, ותראי מה יצא לך.
חיבוק חם והצלחה בדרך שבה תבחרי.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 25 ינואר 2011, 08:43
על ידי ציל_צול*
עוד משהו קטן - אם התינוקת שלך מחותלת, תשקלי לבדוק את הנושא של בלי חיתולים. אפילו אם את לא רוצה בזה לתמיד, יכול להיות שניסיון לפשפש ולעקוב אחרי עשיית הצרכים יועיל מאוד סביב הזמן שבו את רואה אצלה סימני עייפות. תינוקות מסתבכים עם הצרכים ואם הבטן שלהם מלאה והם מתקשים להתרוקן בחיתול אז עלול לקרות בדיוק מה שאת מתארת. עייפות וניסיון להירדם שמלווים כל הזמן בהתעוררות בגלל שמשהו בעצם מציק. יש דף על עם חיתולים בלי חיתולים ואולי זה משהו לחשוב עליו כדי לפסול את כל הסיבות האפשריות למצוקה או אי נוחות לפני השינה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 29 ינואר 2011, 23:26
על ידי אני_רק_שאלה*
תודה רבה לך
ציל צול, הרכות שלך ושל חברותייך פה בדף מאד עזרה לי. חיפשתי מקום נעים לשתינו שיענה על הצורך שלה והרצון שלי שהיא גם תכיר את האפשרות להירדם במיטה שלה.
עברו כמה ימים והגעתי לאיזשהו מקום טוב ושלו יותר אצלי עם הנושא,
אני שוכבת לידה במיטה ושרה לה שיר קבוע ומנסה אם היא רוצה לתת לה למצוץ את האצבע שלי קצת עד שהיא נרגעת, לפעמים היא קצת מתעצבנת שלא יוצא חלב
אני שוכבת לידה עוד קצת גם אחרי שהיא נרדמת, אני לא לוחצת עליה במחשבותי שתרדם ורואה ברגעים אלה גם את המנוחה שלי, ונראה לי שעלינו על רגעים טובים, עדיין יש פעמים של מנשא ושל הנקה ושל נסיעה באוטו, אבל אני שמחה שיש גם אלטרנטיבה במיטה שלה. בערב אגב היא לפעמים נרדמת לבד במיטה שלה אבל לא על הבטן אלא על הגב (על הבטן היא מייד מתעצבנת).
שוב תודה על הדף הנהדר הזה ועל התשובה המהירה והמחזקת
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 30 ינואר 2011, 07:57
על ידי ציל_צול*
גם אני שמחה בשבילך.
שינה מתוקה לכל בני ובנות הבית
![:) :-)](./images/smilies/happy.gif)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 22 מרץ 2011, 17:28
על ידי ציל_צול*
קטנתי בת שנה. מעדכנת כאן בסיכומיות משהו שהתהליך הזה עבד להפליא איתה.
האמת, המבט לאחור הוא עבד איתה עוד יותר טוב מאשר עם שני הבנים.
מגיל אפס, ועל אף הקושי הלא מבוטל בגלל שהיא אינה מחותלת, היא פשוט נרדמת בקלות בעצמה.
מסמנת על עייפות, מושכבת במיטה, אם הכל תקין היא תירדם מייד. אם לא, לרוב זה ייגמר בפשפוש מתישהו ואז היא תירדם בקלות.
כאשר היא מתעוררת באמצע הלילה היא מקבלת את מה שהיא מבקשת וחוזרת לישון מייד ובקלות.
מה שכן, הסימנים שלה לא בדיוק היו בפיהוקים כמו אצל הבנים. יותר עצבנות כללית, חוסר רצון לרדת מהידיים, ומשיכות באוזן.
כאשר היינו לוקחים אותה למיטה היא היתה ממש מושיטה ידיים למיטה ומבקשת לרדת. מתכרבלת לה, מכניסה שתי אצבעות לפה והולכת לישון.
מאחר וזה עלה המון פעמים בדיון הישן הזה - התהליך הזה התבצע ללא כל כפייה, ללא בכי, ללא שום סבל. הוא כן החל מינקות מוקדמת מאוד והפך בקלות להרגל המועדף.
שינה מתוקה לכולם.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 22 מרץ 2011, 20:46
על ידי תוהה*
היא עדיין עם אצבע?
יש לה גם מוצץ?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 22 מרץ 2011, 21:22
על ידי ציל_צול*
היא עדיין עם שתי אצבעות, כאשר היא עייפה.
אין לה ולא היה לה מעולם מוצץ.
מסוקרנת למה את שואלת...
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 22 מרץ 2011, 22:21
על ידי תוהה*
קודם כל תינוקות שמוצצים אצבע זה דבר קסום בעיניי. לא יודעת למה.
הסיבה ששאלתי על המוצץ היא שאני לא מכירה אף ילד שנרדם ככה לבד בגיל כזה בלי מוצץ, או לפחות "שמיכי"
(וזה בלי להזכיר בקבוק ושאר אביזרים נפוצים).
גם הילדים הגדולים יותר נרדמו ככה בלי מוצץ?
מקווה שברור שאני שואלת מתוך סקרנות אמיתית ולא כהתרסה
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 22 מרץ 2011, 22:27
על ידי ציל_צול*
האמת היא שזה מפורט מאוד בדף כי השאלות עלו. אבל מי אני שאשלח אותך לחפש...
עם הגדול התחלנו בזה כשהוא היה בן שלושה חודשים. אחרי שהוא קיבל מוצץ בנסיבות שבכלל לא שקורות לשינה ונתקע איתו. אי לכך, כבר קשה היה להפריד מה קשור למה.
עם האמצעי עשינו את זה ככה מהיום הראשון. זה עבד נהדר. בסוף גם הוא "זכה" למוצץ משלו מסיבות שאני לא זוכרת אבל גם הן לא היו קשורות לשינה. הוא קיבל את המוצץ בגיל הרבה יותר מאוחר וגם נפרד ממנו בקלות רבה ולא נזקק לו כדי לישון.
הקטנה מעולם לא קיבלה מוצץ.
אני לא מכירה אף ילד שנרדם ככה לבד בגיל כזה בלי מוצץ, או לפחות "שמיכי", (וזה בלי להזכיר בקבוק ושאר אביזרים נפוצים).
אני יודעת. בדיוק בגלל זה פתחתי את הדף
![:) :-)](./images/smilies/happy.gif)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 אפריל 2011, 10:34
על ידי שמחת_ציון*
כותבת פה כי אני יודעת שכתיבה משחררת ואולי תעזור לי לחזור לדרך
ואולי גם תעזור לי לגלות בתוכי את התשובה, ואולי בעזרתכם אני יגלה אותה.
קשה לזערור לישון הוא בוכה המון, הוא נעמד, הוא לא רדם בהנקה ואין לו מוצץ והוא כבר לא מוצץ את האצבע
הוא הפך להיות תלותי בנדנודים.
עד גיל חצי שנה הנחתי אותו במיטה כיסיתי נפרדתי ממנו והוא נרדם.
צמיחת השינים והתפתחות הניידות שלו גרמו לשינוי בשגרה כבר חודשים.
אז איך משתחררים מתלות בלי יותר מדי צרחות??
איך מחזרים את הילד להרגליו הקודמים?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 אפריל 2011, 11:30
על ידי ציל_צול*
יקרה, זה נשמע קשה. אבל זה חלק אינטגרלי לגמרי מגידול תינוקות.
האמת היא שלא מחזירים ילד להרגליו הקודמים. אם ההרגלים הללו יהיו טובים לו הוא יחזור אליהם לבד.
ואם זה לא טוב לו אז יש לכך סיבה.
אני מצטערת על העצה הבנאלית אבל הייתי מציעה במקום להשתחרר דווקא להתחבר. אפילו ממש חזק.
ועדיף להתחבר מבלי לחשוב על הרווח של זה (מקובל לטעון שהחיבור מוביל לשחרור מתישהו). פשוט כי זה הדבר הנכון.
תינוקי קטן בוכה ומסכן. פשוט לחבק ולחבק ולנשק וללטף.
רק מתוך הביטחון שלו בקשר שלכם ובך יכולה לצמוח, בקצב שלו, היכולת להיפרד.
חזקי ואמצי. זה קשה אבל זה עובר. ובינתיים תרוויחו שניכם המון מגע משותף.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 25 ספטמבר 2011, 19:56
על ידי יסכו_נט*
קראתי חלק, לא עומדת באורך הדף. סליחה אם משחזרת- הדרך הזו הצליחה לי עם ביתי (השניה), אני מרגישה עם השלישי שזה קשה מידי להיות קשובה אליו ולספור לו פיהוקים כשמתרוצצים פה עם גועש וכדורגל ומכינים עוגיות. בשעות הבוקר כשהגדולים במסגרות זה סבבה, אבל איך בצהריים? ובהשכבות זה בכלל לא סביר. אשמח לשמוע רעיונות
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 25 ספטמבר 2011, 20:32
על ידי מיכל*
שלום. אני רוצה לספר על ענייני השינה אצלינו ואשמח לקבל תגובות, עצות, רעיונות.. אני פתוחה לכל דבר. ודי מיואשת..
קודם כל לפני שאתחיל - עניין השינה היה סיפור אצלינו ממש מהיום שהקטנה נולדה, אז עשיתי בדרך גם הרבה טעויות אני בטוחה, ולא גאה בכל הפעולות שלי. אשמח אם לא תרדו עלי לגבי פעולות שאתן לא מסכימות איתן. אבל כן רוצה לשמוע את דעתכן.
כיום הקטנה בת 9 וחצי חודשים. השינה בלילה כמעט תמיד הייתה די טובה. יש תקופות קשות, אבל יותר חשוב לי עניין השנות יום, אז אני אספר על זה.
קשה לה מאוד להרדם. תמיד היה. ההרדמות מלוות בהמון בכי וצעקות. עצבנית מאוד במהלך היום כשלא ישנה, ואז כשאני מנסה לשים אותה לישון מתחיל בכי שהופך די מהר למאוד היסטרי. הייתה תקופה שנרדמה רק בהנקה והיתה תקופה שנרדמה רק על הידיים, אך זה היה נורא, כי תוך כדי מתפתלת וצורחת, לא מוצאת את השקט שלה.
לפני כחודשיים כשהמצב הפך להיות ממש בלתי נסבל הלכנו ליועצת שינה, בעקבותיה התחלנו בתהליך הרדמה עצמאית. הקטנה צרחה המון בתהליך הזה.. אני לא אפרט.
כיום בעקבות התהליך, בערב נרדמת בקלות וישנה הרבה יותר טוב בלילה, אך עדיין ביום כלום לא עוזר. לפעמים אני יכולה לשים אותה במיטה ואולי תתלונן קצת אבל בסוף תרדם, אך רוב הפעמים זה כרוך בהמון בכי לזמן רב. אחרי תקופה מאוד לא קלה בה כל חווית ההרדמות היתה מאוד קשה גם לי וגם לה אני החלטתי שלא נותנת לה יותר לצרוח. אם מגיעה למצב הזה אני מוציאה אותה מהחדר ומנסה שוב מאוחר יותר.
חשוב לי לציין שבכל הרדמה שיש בכי אני איתה, אף פעם לא משאירה אותה בוכה במיטה לבדה.
הבעיה היא שכרגע גם בגלל שהחלטתי להפסיק לנסות בכוח, היא ישנה ממש מעט. יכולה לישון חצי שעה בבוקר ועוד 45 דק' בצהריים וזהו. היא גמורה מעייפות וקשה לי לראות אותה ככה, אני כבר לא יודעת מה עדיף.
אני מניחה שהמצב כיום הוא שילוב של תינוקת שהיה לה קשה להרדם ולהרגיע את עצמה (כמו לרוב התינוקות ממה שאני רואה סביבי) ושל אמא שנורא נלחצת מזה ואז עושה עוד ועוד טעויות. השאלה איך ממשיכים מכאן עכשיו? לפעמים נראה לי שזה לא ייפתר לעולם.. עד שפשוט תפסיק לישון ביום. אבל עצוב לי מאוד בנתיים שכל עניין השינה כרוך בהרבה מאבקים עצב ובכי.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 09:28
על ידי אינדי_אנית*
מיכל יכול להיות שתמצאי תשובות בדפים
הרדמת תינוקות שינה של תינוקות.
בכל אופן כרגע אני הייתי מנסה הרבה פחות לנסות להרדים אותה והרבה יותר להתבונן עליה, אולי היא זקוקה לפחות שינה?
הייתי מנסה לקחת יום בו היא לא הולכת לישון עד שהיא ממש מבקשת את זה. אולי העצבנות היא משעמום?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 10:11
על ידי תבשיל_קדרה*
כמה היא ישנה בלילה?
איפה היא ישנה ביום?
אני הייתי עושה מאמץ לתת לה לישון ביום עלייך - מנשא, כורסא, יחד במיטה - כל דבר שעובד ומאריך לה את השינה.
מה שראיתי עם קטנים אצלינו הוא ששינה טיפוסית נמשכך כשעה וחצי, באמצע שלה יש התעוררות ליניקה.
בפועל, ישנתי עם הפעוט במיטה את החצי הראשון או השני של השינה הזאת. הרווחתי גם שינה וגם לפחות חצי שעה שקטה שאני יכולה לבטוח בה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 11:44
על ידי אורלי_נ*
הי מיכל
קודם כל תנשמי עמוק.באמת שהכל בסדר, אני משוכנעת שהילדה בריאה ושמחה ומתפתחת כראוי.
עצם העובדה שהיא ישנה שנת לילה טובה מאוד מאוד מרגיעה.
מנסיון אישי שלי, ישנם תינוקות שישנים הרבה, וישנם תינוקות שבקושי ישנים.
אני ממליצה לשחרר.
קודם כל כדי לראות את הדברים יותר בפרופורציה.
היא ישנה טוב בלילה? נהדר. מי החליט שהיא חייבת לישון עוד פעמיים במהלך היום?
אולי מספיקה לה מנוחה, הורדת קצב הפעילות ללא הירדמות ממש? ואולי גם לאמא שלה לא תזיק אתנחתא קלה באמצע היום? אני הייתי מנסה לא להתעקש על שנת בוקר/צהריים, ואולי לקחת אותה איתי למיטה שלי, ששתינו ננוח קצת. אולי להניח מזרון על הרצפה, או שטיח מרופד היטב ונוח ככה שתהיי מאוד נינוחה וגם לא תגבילי אותה בתנועה. את תנוחי לך קצת, והיא תנוח לידך ואולי תשוטט מעט ואז תחזור להתכרבל כמוך. נשמע לי שאת זקוקה למעט מנוחה. ועוד דבר, אין הורה שלא עושה טעויות. בעלי פעם אמר לי שהורה שלא טועה הוא הורה לא טוב, כי הוא לא מנסה כלום. מי שמנסה ומשקיע מחשבה ומאמצים חזקה עליו שיטעה מידי פעם. אז מה? אין אמהות מושלמות וטוב שכך.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 20:57
על ידי מיכל*
תודה לכן על התשובות והתמיכה
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
בלילה היא באמת ישנה טוב, יכולה להתעורר פעמיים לפעמים יותר. אך ישנה מ19:00-19:30 בערב ועד 6:30-7:00 בבוקר. ככה שיש לה 11-12 שעות שינה בלילה. עם התעוררויות קצרות, כשאחת מהן לפנות בוקר להנקה.
אני כן חושבת שהיא זקוקה לשתי שנות ביום פשוט מאיך שהיא מתנהגת ביום ללא שינה לעומת יום בו ישנה מספיק, אבל אתן צודקות, באמת החלטתי קצת לשחרר ולראות מה קורה..
לגבי העצות של לישון במנשא/עלי וכו' זו לא אופציה כרגע מבחינתי בגלל שתי סיבות:
- זה אומר לחזור אחורה. הייתה תקופה שרק כך ישנה ואז הייתה מתעוררת כל הלילה כדי לחפש בדיוק את ה"רקים" האלה וזה היה מאוד קשה, אני לא רוצה לחזור לתקופה הזו
- דבר נוסף וחשוב, היא נכנסת לגן אחרי החגים ואז לא יהיה מי שירדים אותה במנשא/הנקה וכו.. אז חבל לי להרגיל אותה לזה עכשיו כשממש עוד מעט צריך להפסיק עם זה.
מקווה שיהיה שיפור בימים הקרובים
חג שמח
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 20:58
על ידי יסכו_נט*
הי אשמח לשמוע תגובות.. ובמחיוחד איך עושים את זה בזמן השכבות של הגדולים, ואני משכיבה לבד??
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 26 ספטמבר 2011, 22:37
על ידי טליה_אלמתן*
בילדה השישית סוף-סוף הבנתי!
זה בכלל לא בעיה לגדל ילדים בלי להרדים!
(כל מה שצריך זה רק שהם ידעו למצוץ אצבע
![|יש| |יש|](./images/smilies/hurray.gif)
)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 27 ספטמבר 2011, 04:24
על ידי תבשיל_קדרה*
בשעות הבוקר כשהגדולים במסגרות זה סבבה, אבל איך בצהריים?
ענין של הרגל?
הקטן שלי נרדם בהנקה גם באמצע היום, בתוך מהומות לא קטנות.
קורה שאני צריכה לבקש שקט או ללכת איתו לחדר, אבל אחרי שנרדם, כלום לא מפריע לו.
מיכל,
כתבת -
זה אומר לחזור אחורה
אני מרגישה שבגיל תשעה חודשים, יש לפניכן עוד כל כך הרבה קדימה ואחורה, שאני מעדיפה לשפר מקומית, בלי לחשוש לעתיד, להרגלים, או לחינוך.
זה אישי, ואולי לא מתאים לך. אבל חשוב לי להזכיר לך שלא תצפי להקלה בגרף מונוטוני
![@} {@](./images/smilies/flower.gif)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 27 ספטמבר 2011, 23:31
על ידי אילה_בשדה_הדגן*
אני חושבת שאת אמא טובה . באמת.
אני חושבת שאת מטפלת במסירות בבת שלך ובהרבה אהבה ורוך - משהו שרק את יכולה לתת לה, כנראה.וזה מאוד יפה בעיני.
אני חושבת שיש שני דברים שצריך לבדוק:
- רמת הגירויים שאליהם היא נחשפת-בעיקר רעשים, אורות חשמל ,מקומות הומי אדם וסגורים.לו דווקא שיעמום.
ככל שהתינוק נמצא בסביבה טבעית-אור שמש, עצים, חול אבנים, מספר קטן של אנשים קבועים -כך הוא החיים שלו יותר פשוטים ורגועים. בלי הצורך לפרוק את הקושי בהתמודדות עם אין ספור גירויים .
מגירוי של מגע אוהב וחיבוקים הם תמיד יוצאים שמחים וגירוי של תנועה -נשיאה במנשא הוא ממש צורך בתינוקות.
- יש מצבים של פרידה ממך במהלך היום או השבוע, או שאת איתה?
לא נראה לי שיש בעיה עם בכי של תינוקת לקראת ההרדמות.אני בעינין שזה הכל רגשות שצריכים למצוא להם שיחרור .הם לא מעידים על שום בעיה עם הילדה . רק צריך להכיל את זה .
הבכי יכול להיות מאוד חזק, כי יש לתינוקות עוצמת ריאות שמתגברת בערך בגיל 3 חודשים.
קחי בחשבון שנשיאה במנשא היא צורך , בטח ובטח בגיל שלפני ההליכה .בשלב של ההליכה-המקום הכי בטוח להרגע .
מגע וחיבוק, גם אם היא עיפה ו'שבוזה ' וגם אם היא צורחת בעוז - זה צורך.
אם הגן שאתם מתכננים לשלוח אותה אליו לא מספק את השירות הזה (וזה בהחלט לא מפתיע), אז יש בעיה , לפחות לדעתי, עם לשלוח ילדה למקום שבו הצרכים שלה לא מסופקים.
את יכולה לשוחח עם הגננת ולברר מה הפיתרון שלפיו היא תנהג ,תסבירי לה את עמדתך, אולי ישנה אפשרות שתגיעי לגן לפי דרישה ?ואז כבר די ברור שהסידור הזה לא מועיל בצורה מספקת לאף אחת מכן.ובאמת, היא ממש קטנה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 אוקטובר 2011, 10:32
על ידי מיכל*
היי אילה בשדה הדגן, תודה על תגובתך (-:
רמת הגירויים שאליהם היא נחשפת-
לא נחשפת למשהו מיוחד.. אנחנו גרים בעיר. חלק מהיום נמצאים בבית, אין רעשים חזקים במיוחד. אנחנו בלי טלביזיה. וכל יום אני מקפידה גם על זמן בחוץ.. בגינה על הדשא.
יש מצבים של פרידה ממך במהלך היום או השבוע, או שאת איתה?
בחודשים הראשונים יותר נאלצתי להיעדר חלק מהימים.. בעקבות לימודים. אני עדיין סטודנטית.. אבל דווקא בחודשים האחרונים אני איתה במהלך כל השבוע, וכאשר אני לא נמצאת אז היא עם אבא שלה שמאוד קשורה אליו גם.
לא נראה לי שיש בעיה עם בכי של תינוקת לקראת ההרדמות.אני בעינין שזה הכל רגשות שצריכים למצוא להם שיחרור .הם לא מעידים על שום בעיה עם הילדה . רק צריך להכיל את זה .
זה נושא שאני חושבת עליו הרבה ויש לי רגשות מעורבים לגביו. יש לי קושי עם בכי של תינוקות. תמיד כשהייתי שומעת תינוק בוכה זה היה מפריע לי, גם של אחרים ובטח ובטח כשזו התינוקת שלי. זה מלחיץ אותי ומקפיץ אותי. רק בחודשים האחרונים אני מצליחה להיות יותר רגועה ולהגיב לבכי בצורה יותר שלווה. העניין הוא שהבכי בהרדמות הוא שונה. זה לא נשמע כמו בכי לקראת הירגעות, לצורך של פורקן. זה בכי היסטרי וצווחות שיותר נשמע לי כמו בכי במצוקה. ולכן אני לא יודעת כל כך איך להגיב אליו.
בכל מקרה כרגע אין הרבה התפתחויות, בגלל תקופת החגים אין שיגרה ואז הכל נראה שונה במילא. מה שכן היא כן חזרה להרדם בהנקה בחלק מההרדמות וזו תמיד ההרדמה הכי רגועה ונעימה. עדיין השאיפה שלי היא שלא תרדם כך, גם בגלל שאני רוצה להוריד את מספר ההנקות למשך היום וגם כי חשוב לי שתוכל להרדם עם פחות תלות בדבר מאוד מסויים.
היא נמצאת חלק מהיום במנשא, כשאני מסתובבת איתה בחוץ, לא הרבה כי דווקא מראה הרבה רצון להסתובב כמה שיותר. היא תינוקת מאוד פעילה! ונראה לי שתתחיל ללכת בקרוב. היא נרדמת לפעמים במנשא.
לגבי הגן - אין לי עדיין תשובות. היא גם לא נרדמת על הידיים כך שגם בזה הגננת לא תוכל לעזור.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 אוקטובר 2011, 23:11
על ידי אורלי_נ*
מקריאה פה עלתה בי מחשבה...
לא זכיתי לשאת ילדים במנשא לאורך זמן.
הגדול לא סבל ידיים/מנשא/להיות מעורסל ומפונק בתנוחת הנקה/עם הפנים לאמא והגב לקהל
![:( :-(](./images/smilies/sad.gif)
הקטנה היתה בוכה במנשא כריכות, ובגיל שלושה חודשים כשניסיתי כל תנוחה אפשרית אחרת היתה פולטת בלי סוף(בעיקר בעיית כביסות, עולה במשקל ולא בוכה כשפולטת אבל פולטת הממממוווןןן עד גיל שנה בערך, בגיל 10 חודשים רצה מרתונים)
שניהם גם עברו את ה8 ק"ג בגיל ארבעה חודשים.
מי יודע, אולי הפעם אזכה.....משתוקקת ליאמו חתיך משלי
![:) :-)](./images/smilies/happy.gif)
ולעניינך מיכל,
באופן טבעי בכי של תינוק מערער את השלווה שלנו, זהו תפקידו הראשוני.
יש פשוט הבדל בין אי נוחות של האמא לבין היסטריה, ויש הבדל בין בכי לבכי.
יש גם הבדל בגישה ובתקופה בחיים, כשהקטנה שלי היתה תינוקת לא נתתי לה לבכות ולא עניין אותי מה אומרים. למה שתבכה מתוקה כזו? אבל זה ממש לא נכון לכל מצב ולכל משפחה וגם משתנה עם אותו הילד מפעם לפעם. בקיצור, תנסי לבטוח בתחושות שלך יותר ותהיי שלמה עם זה.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 02 אוקטובר 2011, 23:37
על ידי טל*
אולי כאן אמצא את התמיכה??
הרדמת תינוקות (2011-10-02T22:53:19)
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 אוקטובר 2011, 07:58
על ידי עולם_חדש_מופלא*
רעיון ל{{}}
יסכו נט:
את יכולה לנסות לשים לו מוסיקה בחדר כשהוא ישן, לפחות במנוחת צהריים, וכך היא תסכך (ככה כותבים?) את הרעשים.
אפשרות אחרת היא "רעש לבן", שפשוט חוסם רעשי רקע.
לגבי ההשכבות יחד עם הגדולים- לא ממש הבנתי את השאלה...
האם את יכולה להרדים אותם בשעות שונות?
בהצלחה
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 אוקטובר 2011, 21:29
על ידי טל*
הייתי בטוחה שכאן אמצא עזרה /חיזוקים ומשום מה לא מצליחה למצוא אף אחת שתענה. אולי בכל זאת מישהי?
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 03 אוקטובר 2011, 21:32
על ידי יסכו_נט*
עולם חדש מופלא תודה. הקטנציק מתעייף בדכ באורך פלא כשהגדולים מתחילים את פסטיבל ארוחות ערב והשכבות.
במשך היום שיטת הפיהוקים פועלת מצויין, בערב הוא זקוק לי בהרדמה, ואני לא מצליחה בגלל הצרכים של הגדולים, ואז הוא כבר ממש עייף, וסרט להרדים אותו..
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 09 אוקטובר 2011, 17:08
על ידי יסכו_נט*
מה לדעתכן טווח זמן הערות של תינוק בן חודשיים? אני מעריכה בין 20 דקות לשעה. אשמח לשמוע עוד תגובות להשכבת לילה עם ילדים נוספים באזור
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 19 מאי 2012, 22:06
על ידי פלוני_אלמונית*
שלום לכולן,
אצלי בעיית ההרדמות החלה כאשר הבובה התחילה להעמד, לזחול ולהתגלגל בקלות- סביב גיל 9 חודשים. ממצב בו אהבה מאד להכנס למיטה, בגיל 0 ואילך, ובד"כ נרדמה לבד תוך דקות ספורות, למעט מקרים של כאבים או פספוס החלון.. אני לא הייתי זקוקה לפיהוקים, לא הכרתי שיטה שמתייחסת אליהם, אבל פשוט הבנתי מתי הגיעה השעה. פספוס חלון ההזדמניות, תמיד מתרחש בימים בהם אנו מתארחים או מארחים ובנסיעות בכלל.
בתקופה האחרונה ההרדמה היא אתגר ממשי. הקטנטונת נעמדת למרות העייפות, ולמרות שנכנסה למיטה בזמן, מיד נעמדת כמו קפיץ. בוכה ובוכה עד שמשהו יקרה. ניסיתי לתת לה לבכות, אבל קשה לי מאד.
או שאני לוקחת אותה איתי למיטה שלי אם אני עייפה, או שאני יושבת לידה ומדברת איתה. אבל היא לא נותנת לי לצאת מהחדר עד שהיא ממש ישנה. דבר זה יכול לקרות גם אחרי שעה, אם היה טלפון או גירוי אחר שהפריע באמצע. לעיתים אני נהנית בתוך האתגר, אך בד"כ רוצה לעשות דברים אחרים.
ברור שהיתה לה היכולת הזו להרדים את עצמה, לא רק את היכולת גם את השמחה לעשות זאת באופן עצמאי, אך האם איבדה את היכולת בשלושה חודשים? האם כעת זקוקה לי יותר? או פשוט תוכל להיזכר ביכולת הזו אם אתעקש איתה מספיק.
אגב, אם אבא שלה נמצא בסביבה בשעות האלו, הבעיה קטנה ואף כמעט נעלמת. קצת בוכה, הוא ניגש אליה, מבהיר לה, יוצא, וכאן זה פחות או יותר מסתיים. (שוב, אם אנחנו בתוך החלון).
ההזדקקות שלה היא לנוכחות שלי, כלומר, אם היא לא קיימת (נוכחותי), היא בקלות יותר נרדמת.
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 07 אוגוסט 2013, 20:27
על ידי אפרתי*
נשים יקרות - שלום, אני חדשה/ישנה כאן אך כותבת לכן פעם ראשונה. קודם כל תודה על הדף מעורר המחשבה משתף כנה חכם ורגיש הזה....לכולכן. עוד לא סיימתי את כולו אך מכיוון שאני מעט מבולבלת ומיטלטלת בין סוגי מחשבה ואסכולות שונים ומשונים אשמח לתגובותיכן - בתי (תיאה) בת החצי שנה (פלוס שבועיים) מדהימה שלווה ומבסוטית בדרך כלל....אך עם השינה מאוד לא פשוט - לפני התיאור אציין כי היא כן עם חיתולים וכעת ישנה במיטה משלה בחדר שלנו ואת 4 החודשים הראשונים בחייה ישנה במיטונת עם הפתח אלינו, התגלגלה אלי ינקה וחזרה לישון, וזה היה נעים לכולנו. בזמן האחרון (ולא בהתאמה למעבר למיטה אלא קצת אחרי, כאילו התפתחה איזה מודעות - עכשיו הולכים לישון = פרידה.....איזה באסה...) השינה החלה להיות יותר "אישיו" מלחיץ עבורה ויותר זמן עובר עד שהיא נרדמת - או על הידיים או בהנקה בד"כ (כשהיתה קטנה יותר - כדור/טיול - כלומר תמיד עם עזרה או שמא מדבר בהתערבות אני כבר מבולבלת למרות שלהרגשתי לא היה מצב להניח לה להירדם לבד).... והכי קשה שהיא מתעוררת בבכי קורע לב (ואני כן רגשית בעניין....זאת אומרת בא לי גם לבכות כשהיא בוכה אולי כי היא ילדה שלא בוכה ככ הרבה בכלל ואז כשזה בא פתאום אני חושבת שממש יש לה סיבה...) איזה 4-6 פעמים בטווח שבין 18:30 - 19:30 שזה בד"כ ההירדמות ל 00:00 שנגיד אחת מהן זו הנקה והשאר זה מן בכי גדול וקורע כזה שאנחנו מרגיעים אותה על הידיים כמה דקות ומחזירים למיטה ...אחכ מתעוררת עוד פעמיים שלוש עד 6:00 בבוקר שעת ההשכמה שלה. בהשכבת הערב יש טקס שהתקבע - מקלחת החלפה פרידה מהעולם (לךונות נסגרים לילה טוב וכ') ואז אני מניקה אותה בשכיבה במיטה שלנו - התניה חזקה ומושרשת כבר - ובד"כ היא נרדמת על השד ואז אני משחררת את הפטמה בעדינות ושמה במיטה שלה. ...אולי זו הסיבה?? כך לפחות אמרה יועצת השינה וגם הרבה חברים - מה שנקרא גורם תלות ...
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
מתלבטת אם להמשיך ולזרום אתה ולראות לאן זה ילך או לנסות "לסדר את זה" עם היועצת, ככ נעים לי להניק אותה במיטה שלנו ולראות שהיא נרדמת בשלווה אך מאוד לא נעים לי שהיא מתעוררת במצוקה כזו גדולה ככ הרבה פעמים ושהיא תלויה בנו כדי להירדם....וכמובן קשה לתפקד עם 7 יקיצות בלילה כשהרבה מאוד פעמים אחת היקיצות גם כוללות חירבון + החלפה ואחריו זמן ערות של שעה - או אפילו יותר עד שניתן להרגיעה ולהרדימה שוב ...והכיף הגדול שזה בד"כ קורה בין 2-4 לפנות בוקר
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)
מקור ההתלבטות : בעוד פחות מחודשיים עבודתי תדרוש 2 ערבים ממני כל שלא אהיה בבית וחוששתני שלא יהא זה הגון להשאיר את בן זוגי עם דרמת: איפה הציצי אני תלויה בו כדי לישון! ובכלל - כן הייתי מאחלת לי ולה הירדמות עצמאית - שאולי גם תניב שינה רציפה?? מצד שני התערבות שתגרור בכי כמו שהיא יודעת לבכות מאוד קשה לי עד בלתי אפשרית. איכשהוא קשה לי להאמין שדבר ככ טוב כמו הנקה מייצר "נזק" לשינה וגורם להתעוררויות המרובות.....אני מתקשה להיפרד מזה אבל יודעת שאורח חיי אינו מאפשר את התלות שלה בי לעוד הרבה זמן....מה עושים ? האם להקדים תרופה למכה? או לזרום אתה עד שנגיע למצב ושפ הוא ייפתר (כשהיא תדע שזהו - אמא חוזרת לעבודה - כמו שהיה לה עם הבקבוק).....בקיצר התבלגנתי תודה על כל הארות ועצות למפרע ובדיעבד
לגדל ילדים בלי להרדים
נשלח: 06 אפריל 2020, 14:23
על ידי פלוני_אלמונית*
זהב טהור, איזה כיף לקרוא, מחכה ללילה ליישם את ההמלצות
![Smile :)](./images/smilies/icon_e_smile.gif)